S T Ř I H O R U K Ý E D W A R D
Pořádně se zachumlej, zlato! Venku je zima.
Proč padá sníh, babičko? Odkud se bere?
To je na dlouhé povídání, milá zlatá.
- Pověz mi o tom. - Dnes ne. Už musíš spát.
Mně se nechce spát. Vyprávěj mi to, prosím.
Tak dobře.
Takže...
Začít asi musíme u nůžek!
U nůžek?
Nůžek je spousta druhů.
A jednou dokonce žil člověk, který měl nůžky místo rukou.
- Člověk? - Ano.
- Nůžky na ruce? - Ne, ruce, co stříhaly.
Znáš ten velký palác nahoře na kopci?
Tam straší.
Takže...
Kdysi dávno
tam bydlel jeden vynálezce.
Vynalezl asi spoustu věcí.
A stvořil taky člověka.
Dal mu vnitřnosti, srdce, mozek, všecko.
Tedy, skoro všecko.
Víš, ten vynálezce byl moc starý.
Umřel, než mohl toho člověka, kterého vynalezl, dokončit.
Takže ten člověk zůstal sám,
nehotový a opuštěný.
On neměl jméno?
To víš, že měl jméno.
Jmenoval se Edward.
Zdraví firma Avon!
- Nebyla jsi tu teprve nedávno? - Ne, to bylo minulou sezónu!
Dnes jsem přinesla naši jedinečnou novou řadu měkkých barev, stíny,
růže a rtěnky.
Všecko, co potřebuješ, abys zvýraznila a podtrhla proměny svého zevnějšku.
Proměny zevnějšku. To je dobrý!
Nezapomněla jsem ani na tvé oblíbené produkty,
staré známé, bez kterých už se žádná z nás neobejde.
Ale Peg, vždyť víš, že já od tebe nikdy nic nekoupím.
Já vím. Ahoj, Helen.
Vůbec jste mě nemusela volat. Tohle byste klidně zvládla sama.
Opravdu? To bych neřekla.
Nic na tom není. Jenom máte zanesený filtr.
Vidíte tenhle šroub? Stačí ho uvolnit...
a takhle to vyskočí.
V televizi říkali, že opraváři jsou osamělí.
Žena v domácnosti taky může být osamělá, ale o tom reklama není, asi je to nenapadlo.
A pak tohle zasunete zpátky, pěkně zlehka. Nesmíte na to tlačit.
A pak tohle našroubujete zpátky.
Kdo to jen může být?
Omluvíte mě na chvilku?
Nikam neodcházejte. Hned jsem zpátky. Úplně mě to fascinuje!
Nechci si nic nechat ujít!
- Dobrý den, Joyce. Zdraví firma Avon! - Ale Peg...
Nemáš oči? Nevidíš, že mám před domem vůz?
- Ano. - Nechápeš, že to znamená, že nemám čas?
Teď musíme vybrat rtěnku.
Líbila by se ti Winsome Wahini, ta ti opravdu moc slušela,
nebo Bahimini Bliss?
- Líbí se mi obě. - Výborně!
Vy si vážně myslíte, že mám na tohle peníze?
Bim-bam! Zdraví firma Avon!
Dnes nemám šťastný den.
Panebože!
To je nádhera!
Haló?
Zdraví firma Avon!
No tohle!
Haló?
Jsem Peg Boggsová. Zastupuji firmu Avon.
Omlouvám se, že jsem vás takhle přepadla, ale nemusíte mít strach.
Tohle je obrovský dům, že?
Zaplať pánbůh za ty hodiny aerobiku.
CHLAPEC NAROZENÝ BEZ OČÍ ČTE RUKAMA
Haló?
Proč se tam schováváte?
Přede mnou se nemusíte schovávat. Jsem Peg Boggsová.
Zastupuji firmu Avon
a neublížila bych ani mouše...
Páni!
Vidím, že vyrušuju.
Jsem já to ale popleta. Já hned půjdu.
Nechoďte.
Páni!
Co se ti přihodilo?
Já nejsem hotový.
Polož to. Nechoď blíž. Prosím...
Tohle jsou tvoje ruce?
Co se ti stalo?
Kde máš rodiče?
Matku?
Otce?
Už se neprobudil.
Ty jsi sám? Bydlíš tady úplně sám?
Co to máš s obličejem?
Já ti neublížím.
Aspoň ti to pořádně vyčistím.
To zabrání infekci.
Jak se jmenuješ?
Edward.
Myslím, že bys měl jet se mnou domů.
- Promiňte. - To nic.
Jen se dívej. Není divu, že ti z toho jde hlava kolem.
Jsi v pořádku?
Haló?
Ahoj. Tady Marge.
Povídala jsem si venku s Carol a jela kolem Peg. Měla někoho v autě.
- Jak vypadal? - Nestačila jsem si ho prohlídnout.
Říkala ti, že bude mít návštěvu?
Vůbec ne. Byla u mě hned po ránu.
Ne... Dobře, sejdeme se na rohu.
Jasně. Ahoj.
Kruci!
Tak jsme tady. Tohle je náš dům.
Běž pěkně dovnitř a udělej si pohodlí, ano?
Dáme si něco k jídlu nebo k pití, nebo...
Tudy. Jen běž dál. Tohle je hlavní vchod. Hned tady.
Joyce? Peg si právě přivezla domů zvláštního chlapíka. Moc jsem toho neviděla.
Byl takovej bledej.
Už jdu. Nedělej nic beze mě.
Jo! Hned jsem u tebe!
Tak jsme tady.
Takže... tohle je obývací pokoj a vzadu jsou ložnice.
Ty chceš vidět fotografie? Dobře.
Tohle je můj manžel Bill. Je přeborníkem v kuželkách.
Víš, co jsou to kuželky?
Kuželky?
Ne. No... Tady jsou u vody, chytají ryby.
Myslím, že Kevin se trochu mračí, protože ten den nic nechytili.
A tohle je moje dcera Kim.
Nastrojená na školní ples.
Už je v posledním ročníku, kdo by to řekl!
Stanuje teď s kamarády v horách,
ale za pár dní se vrací. Pak se s ní seznámíš.
Že je moc hezká?
Tak to je moje rodina.
Pojď se mnou. Ukážu ti zbytek domu.
Pak se můžeš opláchnout a udělat si pohodlí.
Tamhle je kuchyň. Když budeš mít na něco chuť, klidně si posluž.
To jsou hrozny. A tady vzadu jsou ložnice.
Přinesu ručníky a najdu ti nějaké oblečení.
Víš co? Myslím, že tady jsou Billovy staré šaty. Tohle je perfektní!
Tady máš. Tohle by ti mělo být dobře.
Neboj se. To je jenom telefon.
Teď můžeš jít ke Kim do pokoje a obléknout si to, já jsem hned u tebe.
Ne, ne, nůžky!
Přesně tak. Narodil se tam... nebo co.
{y:i:b}- Už jsi ho někdy viděla? - Ne, asi ještě nikdy nebyl mimo dům.
{Y:i:b}A jak jsi na něho tedy narazila?
Poslouchej, já už musím jít. Ještě ti zavolám, Marge. Ahoj.
Promiň, Edwarde, já jsem...
Můžu ti pomoct?
Děkuju.
A je to. Ale ty sis pořezal obličej.
Já ti to hned setřu.
- Bolí to? - Ne.
Dobře. Tak teď to oblečení.
A je to. Výborně!
Moc ti to sluší!
Helen, pojď! Jak dlouho máme čekat?
Já mám ve vlasech natáčky!
Kam jsem dala nůž...?
Edwarde, mohl bys?
Děkuju.
Víš, já mám známého lékaře, který by ti možná mohl pomoct.
- Opravdu? - Ano.
A já můžu spravit ty jizvy...
Ale než se do něčeho pustím, chci se podívat do velké příručky Avonu.
Kevine!
To se nesluší, takhle civět, zlato.
Jak by se ti líbilo, kdyby někdo takhle civěl na tebe.
- Mně by to nevadilo. - Ale mně ano, tak toho nech!
Tohle pro tebe musí být pořádná změna, co, Ede?
- Edwarde. Myslím, že má radši Edwarda. - Jistě.
Co jsi tam vlastně pořád dělal, úplně sám v tom obrovském paláci?
- Musí tam být úžasný výhled, že, Ede? - Edwarde!
Ano?
Ne, já jenom...
Určitě je vidět až k moři.
Někdy.
Bille, můžeš mi podat sůl a pepř?
Bille, miláčku, můžeš mi podat sůl a pepř? Děkuju.
To je fakt síla!
Určitě jsou ostrý jako břitva. Jeden úder karate přes krk...
Kevine...!
Edwarde,
chceš si namazat na chleba máslo?
Báječné!
Děkuju.
Můžu ho vzít v pondělí do školy do Koutku kuriozit?
Kevine, to by stačilo.
Myslíš, že usneš?
Já vím, že teď ti to připadá zvláštní, ale brzy tady budeš jako doma.
Dobrou noc.
Nejdřív se nanese lehký krycí podklad,
a pak se míchá a míchá a míchá.
Namíchat správný odstín je základ.
Ještě trochu podkladu...
Ty máš tak světlou pleť!
V tomhle je nádech levandule.
Zkusíme to tady.
To není špatné!
To bude ono.
Napadlo mě něco jiného.
Zakryjeme jizvy a začneme úplně hladkým povrchem.
K čertu s tím!
{Y:i:b}Na tabuli zbývá 11 minut a skóre je 3:1.
{Y:i:b}Mezerou jde míč na Warrena.
{Y:i:b}A změna na 12 zásahů.
Zesil to, Kevine, neslyším!
Kevine!
- A mají to v kapse! - Slyšel jste to, pane Boggsi?
- Ne, zesilte to! {y:i:b}- Míč je v nedohlednu,
{Y:i:b}zmizel nám z očí, je pryč!
Tati...
Podívej!
{Y:i:b}...uhrát pět běhů na směnu a naprosto ovládnout hřiště!
To jsem blázen.
Celá páska je plná!
{Y:i:b}Co se tam u vás děje, Peg? Zavolej mi.
{Y:i:b}Ahoj, tady je Marge. Kdo je to? Zavolej mi.
{Y:i:b}Mimochodem, v horách prý leje jako z konve. Myslíš, že jsou děti v pořádku?
{Y:i:b}Nazdar, zlato! Děvčata se můžou zbláznit zvědavostí.
{Y:i:b}Nemůžeš před námi tu svou záhadnou návštěvu tajit donekonečna!
To je nádhera, Ede. Panebože, ty tam máš celou rodinu, co?
{Y:i:b}Skvělým výkonem vyřadil pálkaře ze hry.
Edwarde, pojď sem.
Ne, ty máš ale nápady!
Přines z garáže olejničku. Aby nám nezačal rezavět.
Edwarde, ty jsi vystříhal nás!
- Bille, to jsme my! - Ano, jsme.
Nepřišel z nebe, ale ze smrdutých pekelných plamenů.
Má v sobě Satanovu sílu, já to cítím.
- Vy ne? Natolik nám ovce zbloudily? - My nejsme ovce.
Nepřibližuj se ke mně.
Jasně. Jen běž, utíkej odtud!
Edwarde, neposlouchej ji!
Nic si z toho nedělej, Edwarde. Je jen trochu pomatená.
BOGGSOVI
Ahoj!
Schováváte se tu jak poustevníci.
Ahoj, Joyce.
Styď se, nechávat si tu svou neobyčejnou návštěvu jen pro sebe.
Podle nás se chováš jako normální sobec.
Měli jsme tu trošku zmatek.
Ale jsi hodná, že se snažíš situaci napravit.
Kdy začínáte grilovat?
Grilovat?
Chceš přece svého hosta představit přátelům,
- nebo ne? - Já přinesu zelný salát.
A já přinesu ambróziový salát!
Kdy že jsi to říkala?
- Bille! - Kolem páté?
Byl sem vyslán jako váš pokušitel!
Ale ještě není pozdě. Musíte se ho zříct, vypudit ho.
Zadupat tu úchylku přírody.
Slyšeli jste? Prý je to úchylka přírody.
Není to vzrušující?
- Nashle. - Děkuju vám.
Bille!
Hostina bez plněných vajec není hostina.
Plněná vejce každý ocení.
Edwarde, to je úžasné! Netušila jsem, že to nakrájíš všechno.
Ale to nic, je to jenom škrábnutí.
Ničeho se neboj.
Esmeralda tady nebude. A ostatní sousedé jsou opravdu moc milí.
Nemáš se čeho bát. Nemohou se dočkat, až se s tebou seznámí!
Stačí, když budeš sám sebou.
- Sám sebou? - Správně. Na nic si nemusíš hrát.
- Díky, Edwarde. - Zahraj si s náma nůžky, papír, kámen.
Nůžky a co?
Já mám známého lékaře, který by ti mohl pomoct.
- Prostě to takhle vystřihl! - To je neuvěřitelné.
- Ahoj, Miku, jak to jde? - Ahoj, Jacku.
Hej, děti!
Těší mě, George Monroe. S tebou si podávat ruku je o strach, Ede.
Harry! Viděl jsem tě minulý týden na golfu...
Všechno v pořádku? Chceš něco k jídlu? Máš hlad?
Chceš sušenku?
- Je takový jiný. - Úplně jiný.
To si piš.
- Je tak... - Záhadný.
Co myslíte, má ruce horké nebo studené?
A představte si, co by mohl jedním rázem ušmiknout.
Nebo přešmiknout.
Eddie.
Chceme tě pozvat na páteční partičku karet.
Přijdeš?
Aspoň bude další... želízko v ohni!
Já mám taky svůj kříž. A nikdy jsem tím netrpěl.
Dostal jsem za války střepinou, nic od té doby necítím!
Nedej si od nikoho namluvit, že jsi postižený.
Kdo je postižený? Božínku.
Vy jste se zbláznil! Vy nejste postižený, vy jste...
Jak se říká těm, co jsou... výjimeční?
Já jsem Joyce a všimla jsem si, že jste vůbec neochutnal ambróziový salát,
a já ho dělala speciálně pro vás.
Dovolíte.
- Tohle musíte ochutnat. Maminčin recept. - Není to nádhera?
Zahradnický mistr jako vy by se mi doma hodil.
Já chci řadu andělů!
Je mi líto, dámy, ale už slíbil, že nejdřív přijde ke mně. Že, Eddie?
- Ano? - Popadněte všichni talíře!
Polévka je na stole!
Cože?
Je to šiškebab. To se jen tak říká.
Nesmíš brát všechno doslova.
"Řekněme, že jsme v přijímacím pokoji a hostitelka podává čaj."
"Vyvstává celá řada drobných otázek."
"Měli bychom vstát, když přijímáme šálek čaje?"
"Můžeme vzít kostku cukru do prstů?"
"Ne."
"Sluší se přijmout druhý šálek?"
"Měli bychom zcela rozložit ubrousek,
nebo by měl zůstat přeložený uprostřed?"
"Dopustit se trapných omylů je snadné,
ale etiketa nám říká, co se od nás očekává,
a chrání nás před ponížením a rozpaky."
Ano. Nuda.
Zkusíme radši...
trochu poezie?
"Byl jednou jeden mužíček,
měl účes plný mašliček."
"Když se ptali: Neruší vám to spaní?"
"Tak on pravil: Děkuji za optání,
ale moje kočky mě tak lépe znají!"
Správně.
Jen se směj. Je to legrační.
Tak jsme tady.
Kruci.
Všecko je to pořád mokrý skrz naskrz.
- Už se nemůžu dočkat, až se vysprchuju. - A vyspím v posteli.
Jestli naši zapnuli poplašnej systém, jsem v rejži.
Říkala jsem ti, abys jim zavolal, že se vracíme dřív.
- A zavolal jsi? - Ne, radši bude bručet.
Jinak byste si mě ani nevšimli.
- Ty jsi vašim taky nevolala. - My ale doma nemáme policejní režim.
Ahoj. Díky za svezení, Denny.
Ahoj.
- Nezapomeň si ruku! - Jo.
Pojď, Jime, jedeme.
Někdo je u mě v pokoji! Běžte se podívat!
Je to vrah! Má sekyru! Chtěl mě zabít!
Nic se neděje.
Vrať se do postele, Kevine.
Tudy.
Edward u nás bude bydlet. Nemusíš se ničeho bát.
Tohle bude hotové jedna dvě.
Věř mi nebo ne, ale máme tu manželskou postel.
Je dokonce ustlaná. Bezva.
A je to.
Co se děje?
Vyvedla tě z míry?
Byl jsi moc dlouho zavřený v tom svém paláci.
Neznáš úchvatný svět dospívajících děvčat. Jsou jako pominuté.
- Na, tohle tě dá do kupy. - Co je to?
Limonáda.
Já nevím, čím to je.
Jak dorostou do určitého věku...
Narostou jim žlázy, nabydou jim jisté partie...
A začnou jančit.
Žlázy?
Jo, žlázy.
Já se na to snažím nemyslet.
Dobrý, co?
Dnes budeš spát u Kevina a zítra dáme do pořádku tvůj pokoj.
Proč jsi ho sem musela vodit?
Nemohla jsem ho tam nechat samotného. Ty bys udělala totéž.
Proč musí bydlet tady?
Panebože, Kim, já tě nechápu. On nemůže za to, jak vypadá.
- Musíš mít trochu pochopení. - Já mám pochopení.
Tak se s ním pojď pozdravit. Pojď dolů, podáte si ruce...
- Podáme si ruce? - Ne doslova.
- Vylekala jsi ho k smrti! - Já jsem vylekala jeho?
Bille! Chtěla jsem je pořádně seznámit.
Edwarde, tohle je naše dcera Kim.
Kim, tohle je Edward, a bude u nás bydlet.
Těší mě.
Eddie!
Máš žízeň?
Pusinko! Nech toho!
Tak dost!
Zlato, člověk neslyší vlastní slovo! Ta moje malá roztomilá holčička...
Můžu ti nabídnout sklenici vychlazené limonády?
Limonády?
Jeden úder do krku, a je konec.
Nejostřejší na světě. Rozseká úplně cokoliv.
A...
Běhá mi z toho mráz po zádech.
Měla bys vidět ty klauny ve dvoře u slečny Petersové.
Kim!
- Ale ne. - To je on?
- Volá tě, Kimbo. - Nech toho!
Edwarde, zapomněl jsi sušenky.
Neboj se, Eddie. Ona počká!
- Přestaň! - Jdeme.
Bille, Edward byl dnes na oběd u Jackie,
má úplně novou kuchyň.
- To jsem blázen. - Nový nátěr, nové skříňky, podlahu,
- novou mikrovlnku, nehlučnou myčku... - Není to úžasné?
Jime, neříkal jsi, že tvoje maminka má taky novou kuchyň?
Jo, táta si nakoupil spoustu nových hraček.
Velkou televizi, CD přehrávače, video se čtyřmi hlavami...
Panebože! Jaké to asi je, být takhle bohatý.
Drží všechno pod zámkem.
Otec má na svoje věci vlastní pokoj, abych na ně nemohl.
Ani mi nechce přispět na ojetý auto.
Asi chce, aby sis ho zaplatil sám. Jako chlap. Budeš si ho víc vážit.
Tati...!
Když mluvíme o penězích... Ty si prý nic nebereš za to svoje zahradničení, Edwarde.
Ale Bille... Marge mu dnes udělala sušenky.
Miláčku...
Za sušenky si nekoupíš základní životní potřeby.
Za sušenky si nekoupíš auto. Nemám pravdu, Jime?
Naprosto.
To já nemůžu jíst. Bral to rukama.
Já myslím, že to není hygienické.
Omlouvám se.
Zlato, mám ti to pomoct vyčistit?
Ne, to je dobrý.
Hned jsem zpátky.
Alexisi? Tohle že je moje Alexis?
Hotová krasavice! Jen se podívejte! Zlatíčko!
Vypadá úžasně. Děkuju!
Nebude to dlouho trvat. Jenom si musí vybrat styl.
A pak už to půjde rychle.
Mám představu něčeho hodně vzdušného. Jako mám na hlavě já?
Nic se neboj, Pusinko, nic to nebude. Budeš krásná.
Uvidíš.
Eddie, ty máš ruce ze zlata.
Úplně mi to vzalo dech, přísahám. Jen se podívejte!
Už jsi někdy stříhal ženu?
Ostříhal bys mě?
Něco tak vzrušujícího jsem v životě nezažila.